Nu-ţi face griji, voi termina eu.
Jim are tură lungă, aşa că nimeni nu mă aşteaptă acasă.
Nu mă deranjează.
Nici pe mine nu mă aşteaptă nimeni acasă.
Ned iese cu prietenii lui baschetbalişti?
Nu chiar.
Bine. Ce s-a întâmplat?
Nimic.
Sau cel puţin aşa mă amăgesc eu.
Ned are o întâlnire.
Chiar aşa? O întâlnire adevărată cu o fată?
E prima dată? Pentru că...
nu te văd prea încântată.
Îmi dau toată silinţa să nu fiu prea protectoare.
De ce anume îl protejezi? E doar o întâlnire.
De ce anume îl protejez? Glumeşti?
Poate să aibă o decepţie, poate să ia vreo boală , cumva,
Şi ce anume ştiu despre fata asta?
Poate fi o drogată, poate se automutilează,
Poate să fie una de alea care purced la sacrificii animale.
Sacrificiu animal?
Ştii la ce m-am referit.
Nu prea.
Ce ar face un tânăr dacă i-ai promite că ţi-ai da jos cămaşa de pe tine?
Ce ar face Jim acum?
Crezi că e distractiv?
Da. Ţin la tine, dar, vorbeşti şi faci lucruri fără rost. E bine?
Ned e un băiat inteligent.
Şi apropo, e prima lui întâlnire cu o fată, corect?
So they probably haven't even held hands yet.
E totul în regulă? Vreau să spun...
sper că am făcut bine dacă te-am sărutat.
Deci, a fost bine atunci!
Poate că noi ne-am mai putea vedea şi altă dată.
Da. Aş vrea.
Minunat! Nemaipomenit!
Trebuie să intru. S-a făcut târziu.
Hei, Lisa! Ţi-ai uitat puloverul.
Lisa?
Eu doar îţi las puloverul aici înauntru.
Ne vedem la şcoală.
Mama ta tocmai a plecat.
Ştiu. Am văzut-o când a plecat.
Ce s-a întâmplat cu nasul tău?
Am intrat într-o uşă.
Lasă-mă să te ajut.
Ce s-a întâmplat?
Dacă îţi voi spune ceva, promiţi că nu îi vei spune?
Nu. Nu am de gând să ţin secrete faţă de
mama ta şi nici tu nu ar trebui să faci asta.
S-ar putea să fie vorba de o fantomă.
Oh. Poate că mama ta nu ar trebui să ştie despre asta.
Ce s-a întâmplat?
De când am început să fiu cu Lisa, e ca şi cum nu am fi fost singuri niciodată.
Poate că sunt un ratat care nu se pricepe să se poarte cu o fată,
Dar cu toate treburile acelea ciudate care s-au întâmplat cu toate astea sunt cu ea;
Toate accidentele şi toate celelalte, e ca şi cum ar mai fi cineva prin preajmă.
Şi când mi-a spus că tatăl său a murit ceva timp în urmă...
Ştiu ce gândeşti despre mine.
Că nu ar fi trebuit să vorbeşti cu mine despre
fantome, pentru că acum le văd peste tot.
Of, nu, nu la asta mă gândeam.
Ce? Ai văzut ceva?
Văd lucruri mai tot timpul.
Asta nu înseamnă nimic.
Cum a murit tatăl Lisei?
Cred că un accident.
Nu prea vorbeşte despre asta prea mult.
Facem un pact.
Dacă poţi sta departe de Lisa pentru o perioadă de timp voi vedea ce pot face.
De ce nu pot să o văd?
Sau ar trebui să vorbesc cu mama ta.
În regulă, bine.
Hei, Ned!
Ai grijă.
"Marvasmar" are plăcerea de a vă prezenta
Ghost Whisperer Sezonul 3 Episodul 13
"Acasă, dar nu singur"
I-ai promis că nu îi vei spune Deliei nimic de fantoma care-i bântuie fiul?
Da. Ştiu că l-am lăsat pe Ned puţin cam neprotejat, dar ce puteam face?
Vreau să spun, că nu pot să mă învârt prin jurul lui toată ziua,
şi e mai bine să n-o sperii pe Delia cu toate astea, când nici eu nu ştiu ce e.
Cel mai bine ar fi să-mi dau seama cine e şi
cum voi face această fantomă să treacă dincolo.
Crezi că fantoma este tatăl prietenei lui Ned?
Poate. Uite la asta!
Conform acestui ziar, Nathan Benton a murit acum 2 ani la firma sa de reparaţii auto
Când maşina s-a prăbuşit peste el.
Când ai văzut fantoma, era îmbrăcată cu o uniformă de mecanic?
Nu, dar asta nu înseamnă nimic.
Ar fi putut muri mai târziu în spital.
Ce altceva îţi aminteşti despre el?
Avea contuzii pe faţă.
Ca atunci când ar fi căzut o maşină peste tine?
Ei bine, atunci asta explică starea proastă în care e.
De ce nu ai fost în clasa lui Campbell?
Of, am fost la bibliotecă să învăţ la biologie.
Am de dat un test mâine.
Asta-i bine, deoarece începusem să cred că nu vrei să mă mai vezi.
Nicidecum. Nici pe departe.
Nu vreau să te sperii, dar...
viaţa mea a fost cam ciudată în ultimul timp.
Şi înseamnă foarte mult pentru mine să am pe cineva ca tine, cineva care să asculte,
şi tu mai făcut să mă simt ca fiind întrun loc foarte sigur.
Oh, Dumnezeule!
Oh, Dumnezeule, Ned, nu poate fi adevărat!
Ea vrea să mă omoare!
Cine, mama ta?
Nu pot să-mi fac probleme!
Nici nu ştii ce urmează să mi se întâmple!
Nu-ţi face griji. Voi spune că a fost greşeala mea.
Nu te pot lăsa să faci asta.
Poate că nici nu contează. Poate că nu a văzut nimeni.
Ieşiţi afară din maşină. Amândoi. Acum.
Voi doi sunteţi norocoşi că nimeni nu a păţit nimic.
Lisa, unde e mama ta?
Am sunat-o.
Ar trebui să apară imediat.
Ei bine, nu ştiu ce are de gând cu tine,
Dar poţi fi sigur, Ned, că vei plăti pentru pagube.
De vreme ce ambii eraţi pe bancheta din spate,
e cam greu să-ţi dai seama a cui este vina.
- Mamă! - Ce e, Ned?
E ceva ce am ratat?
Lisa! Urcă în maşină.
Ţi-ai făcut singură probleme.
Um, scuzaţi-mă. Sunt mama lui Ned. Cine sunteţi dumneavoastră?
Îmi pare rău. Numele meu este Amy. Sunt sora Lisei.
Unde este mama voastră?
E la servici, şi se simte foarte rău, dar nu a putut să ajungă aici.
Mi-a transmis să vă spun că va lua legătura cu dumneavoastră cât de repede se poate.
Bine, sper că va fi repede.
Cu siguranţă. La revedere.
Bine.
Ia-o de la capăt, şi să nu cumva să omiţi ceva.
Hei, e totul în regulă cu Ned?
Ai spus tu lui Ned că fantoma tatălui prietenei sale îl bântuie?
Am văzut o fantomă în apropierea lui Ned, şi i-am
spus că nu îmi dau seama dacă-l bântuie pe el.
Nu te-am întrebat dacă ai văzut o fantomă.
Te-am întrebat dacă... vorbim cumva despre faptul
că ţii secrete împreună cu fiul meu faţă de mine,
Ceea ce, ca să fiu sinceră, nu înţeleg cum poţi
face asta când ştii ce s-a întâmplat cu tatăl său.
Bine, ştiam că vei fi supărată dacă vei şti despre asta,
şi nu ar fi trebuit să fac asta.
Îmi pare rău.
Bine.
Uite, ştiu că încerci să ajuţi, dar data viitoare...
îţi voi spune tot ceea ce ştiu.
Bine.
Ei bine, ce anume ştii?
Tatăl Lisei a murit într-un accident în propriul magazin de reparaţii auto.
Aşadar el ştia multe despre maşini, ceea ce explică afacerea cu locurile de parcare,
Şi pare că aşa ar fi avut un motiv logic...
Să-şi protejeze copilul.
De Ned?
Îmi aduc aminte că şi tu aveai aceleaşi temeri în legătură cu Lisa.
Da, şi chiar am avut dreptate.
Ai vorbit deja cu mama sa?
A telefonat. Şi a început să se scuze.
Mi-a spus că este numai vina fiicei sale, şi că nu-l învinovăţeşte pe Ned cu nimic.
Aşa că ne vom întâlni mai târziu şi vom discuta despre asta.
Bine.
Uite, Melinda, poate...
Ar trebui să mergi pe acolo şi să-ţi arunci o privire, ştii tu?
Dacă există cu adevărat o fantomă...
Acesta urma să fie pasul meu.
Cine e?
Bună, uh, sunt Melinda Gordon, o prietenă a lui Ned Banks.
Oh, bună.
Ned a vorbit despre dumneavoastră.
Lucraţi cu mama lui.
Eşti cumva Lisa?
Vreţi să vorbiţi cu mama mea?
Aş vrea, dar mai întâi aş vrea să vorbesc cu tine dacă nu ai nimic împotrivă.
Pot să intru?
Ştiţi ce, e o dupăamiază atât de frumoasă.
- De ce nu am sta aici afară? - Bine.
Uite, am venit aici deoarece...
Ştiu că lui Ned chiar îi place de tine şi eu chiar vreau să ajut.
Aşa că te deranjează dacă îţi pun câteva întrebări?
În legătură cu ce?
Nu ştiu dacă vei înţelege asta, dar aş vrea să ştiu mai multe despre tatăl tău.
Bună, sunt Amy.
Sunt sora Lisei.
Am avuzit cumva că sunteţi o prietenă a lui Ned?
Da, bună. Melinda, îmi pare bine de cunoştinţă.
V-a oferit cumva Lisa ceva de băut?
Ceai, poate?
Ştii, nu cred că i-am dat vreo şansă să facă asta, dar ar fi minunat, mulţumesc.
- Îi voi spune mamei că aţi venit. - Bine.
Mergi şi salută, Henry.
Bună, sunt Henry. Îmi pare bine să vă cunosc.
Oh, şi mie îmi pare bine să te cunosc.
Nu am cunoscut până acum o familie aşa de politicoasă.
Lisa, dragă, pot vorbi cu tine puţin?
E mama. Mă voi întoarce imediat.
Bine.
Aşadar, de când lociuţi în Grandview?
Oh, cam de... 3 ani?
N-am mai ţinut şirul anilor.
3 şi jumătate. Aveam 9.
Mama spune că are o migrenă.
Ea vede doar forme şi pete.
Da, ştiu cum este.
Mergem să o ajutăm.
- La revedere. - La revedere.
Ştii ce, ar trebui să vin poate mai târziu,
deoarece pare că ar trebui să mergi să o ajuţi pe mama ta.
Da. Reveniţi mâine când se va simţi mai bine.
Bine. Aşa voi face.
O grădină foarte frumoasă.
Niciodată nu am mai văzut flori Gura leului atât de frumoase.
Oh, ele sund hibrid. Mulţumesc.
Sunteţi prietenă cu familia Benton?
O nouă pretenă, da.
Ei nu au avut chiar atât de mult noroc, nu-i aşa?
Hmm, nu chiar.
Ştii ce, nu l-am cunoscut pe Nathan... prea bine.
Cum era?
Nu era o persoană foarte drăguţă.
Nu numai cu mine.
Cum adică?
El ţipa întotdeauna la mine să-mi tund copacii,
chiar dacă ei atârnau în curtea sa doar vreo 2 cm.
Spunea că îi era frică să nu cumva să cadă
crengile peste copii săi, dar să fim serioşi!
Deci era puţin cam prea protectiv.
Ar fi trebuit să vezi modul cum îşi trata copii.
Nu am mai văzut niciodată aşa ceva.
El nu i-a lăsat afară din casă timp de o lună în momentul în care s-au mutat aici,
Nici măcar un minut. Vreau să spun...
Nu spun că îi este mai uşor lui Karen acum.
Ea trebuie să lucreze câte două ture pentru a-şi îngriji copii. Dar...
Dar cred că lucrurile au început să arate mai bine.
Cum?
Ei bine, am văzut-o că a început să se mai aranjeze şi să mai iasă din când în când.
Cred că în sfârşit a găsit pe cineva.
şi ea a ieşit la grădinărit din nou, şi mi-a spus lucruri frumoase
despre florile mele, şi copacii mei.
Îmi pare bine să aud asta.
Mulţumesc.
Păstrează distanţa!
Familia aparţine numai mie!
Fantoma se comportă după moarte aşa cum se purta şi când era în viaţă...
Prea protector, sufocator, autoritar.
Da, dar partea cea mai ciudată, e că ei ştiu că el era acolo.
Cum adică?
Ei bine, dacă el e mort, ştii tu, de ce ei trebuie să se poarte ca şi înainte?
Aceşti copii sunt prea politicoşi.
Şi mama lor, când nu are migrene, spune că vede forme şi pete.
Adică, poate că de fapt ea vede o formă a sa.
E posibil?
Nu ştiu.
Dar dacă el mişcă destul de multe lucruri prin
jur, nu trebuie să-l vadă ca să ştie că este acolo.
Da.
Ei bine, ştii că ai descris un comportament a unuia ce abuzează de cineva.
Exact la asta m-am gândit.
Ei bine, ei sunt oameni izolaţi din orice
relaţie care îşi aleg victimele cât mai depărtate.
Ei bine, ştiu că nu vrea ca Lisa să fie cu Ned,
şi cred că nu e un fan al noului prieten al fostei sale soţii.
Şi tu.
Voi avea grijă, bine?
- Promit. - Bine.
- Să ai o zi bună. - Şi tu.
Bună, Delia.
Ştiu că eşti aici jos.
Nathan?
Te rog să vorbeşti cu mine.
Vreau doar să te ajut.
Vreau să-ţi ajut familia.
Melinda, eşti bine?
Ce ai păţit?
Nu... nu ştiu.
O viziune, cred?
Am retrăit experienţa altcuiva.
Ce experienţă?
Aceea de a fi lovită, trântită la podea.
E legat de fantoma lui Ned?
Ned e cumva în pericol?
E greşit totul. Nu e corect.
Nu, nu e, Ned.
Dacă copilul tău ar fi în pericol, ai fi făcut acelaşi lucru.
Pericol faţă de ce?
De toată această situaţie!
Ce situaţie?
Casa, această familie, totul.
Te referi la fantomă.
Bine, fantomă.
Eşti atât de ipocrită!
Mai întâi ţipi la Melinda pentru că a vorbit cu mine despre fantome,
iar acum îmi spui că nu mă pot vedea cu Lisa din cauza uneia.
La ce ar trebui să mă mai gândesc?
Prima dată când ai văzut-o pe ea, te-ai întors cu nasul sângerând.
Nu a fost prima dată.
La primele 5 întâlniri nu a fost nici o problemă,
până câd nu am rostit cuvântul "întâlnire",
Şi dintr-o dată ai început să te înspăimântezi.
Da, şi apoi următoarea dată când ai văzut-o, ai fost implicat într-un accident de maşină.
Am tot încercat să mă întâlnesc cu mama sa de
atunci, dar ea tot a reprogramat acea întrevedere!
E doar o văduvă care încearcă să-şi crească copii singură, exact ca tine.
Nu e ca mine, Ned.
Eu îmi respect programările.
De ce anume îţi e frică, mamă? Spune-mi.
Deoarece sunt foarte sigur că nu e vorba de fantome.
Nu mi-e frică de nimic.
Bine. Atunci pot să mă văd cu Lisa.
Nu. Nu, Ned, nu poţi.
Încearcă să mă opreşti.
Ned...
Ned, vino înapoi imediat!
E atât de protectoare, e nebună.
Nu mă scapă de sub ochi o secundă.
Ştiu cum e.
Şi mama ta e la fel?
Mama mea, tatăl meu.
Sper că nu a deranjat că Melinda a venit aici.
Vroia să întrebe despre tatăl tău.
Ned, te-ai gândit vreo secundă că poate mama ta are dreptate?
Despre faptul că eşti cu mine?
Nu se pune problema. De ce?
Îţi aminteşti că ţi-am spus altădată că familia mea...
viaţa mea e puţin mai ciudată în ultimul timp?
Da.
Nu contează.
Uite, nu pot explica.
Poate că noi ar trebui să fim doar prieteni.
Lisa, stai.
Orice ar fi, din ceea ce crezi tu că nu-mi poţi spune, poate că eu voi înţelege.
Poate că deja am şi făcut-o.
Îmi pare rău, trebuie să plec.
Nathan?
Ştiu că tu crezi că faci ceea ce e mai bine pentru familia ta şi copii tăi.
Poate crezi că eşti un părinte bun.
Dar nu eşti.
Îi răneşti, încă.
Uh, ne scuzaţi?
Dar ce faceţi aici?
Amy. Uite, um...
Ştiu că v-aţi pierdut tatăl, şi asta e greu pentru voi şi pentru mama voastră.
Dar cred că aţi văzut şi aţi simţit câteva lucruri care
poate că nu le puteţi explica, şi asta vă dă fiori.
Nu, nu, ceea ce ne sperie sunteţi dumneavoastră,
strecurându-vă în curtea noastră când mama nu este acasă
şi punându-ne tot felul de întrebări ciudate.
Chiar vreau să auziţi asta.
Tatăl vostru este încă aici, l-am văzut.
Despre ce anume vorbiţi?
Ştiu că sună ciudat, dar pot vedea fantome.
L-aţi văzut pe tata?
Cum arată?
Minte. Nu o întreba asta.
Eu pot să-l văd doar cum era când a murit, ceea ce
înseamnă că poate nu arată aşa cum vă amintiţi voi.
E îmbrăcat cu un tricou, şi are julituri pe faţă...
Bine, ştiţi ceva...
Trebuie să plecaţi.
Haide, să intrăm în casă.
Amy, spune-i mamei tale. Dacă nu, o voi face eu. Dar...
tatăl vostru trebuie ajutat să treacă dincolo.
Am spus... să plecaţi.
Hei, am primit mesajul tău. Ce s-a întâmplat?
Nu vrem să recunoaştem, dar tu şi Melinda, se pare că aţi presupus corect.
Lucrurile nu merg cum ar trebui la noi acasă.
Să admiţi ce? Lisa?
Mama s-a dus. E dispărută.
Ne e frică să spunem cuiva, deoarece oamenii ar
putea spune că nu e mama potrivită pentru noi.
Ce oameni?
Asistenţa socială.
Oameni ca aceştia.
Vezi tu, ea a început să se întâlnească cu cineva.
Îl chema Steve, dar locuia în afara oraşului, la o oră distanţă de condus.
Vroia să fie cu el.
Noi am zis că nu va fi nimic doar o noapte, dar nu am mai văzut-o de atunci.
Când s-a întâmplat asta?
Acum 2 zile.
Am tot sunat-o pe mobil, dar nimic.
Nu ştiu ce să fac, Ned. Nu ştiu ce să fac.
Primul lucru?
Trebuie să anunţăm poliţia.
Fii cu ochii pe aceşti copii. Să îi iei cu tine.
Chiar aşa? Ei a trebuit să aducă copii aici?
Au nevoie de cineva care să identifice lucrurile mamei.
Lucrurile ei? Ce au găsit?
Nimic. Poşeta ei este pe locul din faţă, cheile sunt în contact,
Uşa de la şofer este larg deschisă, nu e nici o zgârâietură pe maşină,
Iar motorul e pornit.
Copii spun că ea era în drum spre iubitul său.
Aşa că ei cred că a fost o deturnare, sau o răpire?
Probabil, dar, uh...
Mai important, tu crezi asta?
Nu. Astea sunt veştile bune.
Veştile rele sunt...
El e aici.
Mulţumesc. Şi mulţumesc foarte mult că aţi venit.
Nici o problemă.
Hei, Henry. Eşti bine?
Da.
Ce carte citeşti?
Nu e importantă.
Pot să o văd?
Carte de amintiri pentru tata.
Tu ai făcut-o?
Toţi am făcut-o.
E frumoasă.
Chiar l-ai iubit pe tatăl tău, nu-i aşa?
Trebuie să-ţi fie greu...
să auzi lucruri care îl critică.
E greu să auzi lucruri care nu sunt corecte.
Cum adică?
Tatăl meu nu era aşa.
Nu era rău sau înspăimântător.
Era nemaipomenit.
Ei bine, eu... eu chiar vreau să cred asta, dar...
ce s-a întâmplat când v-aţi mutat prima dată aici?
Adică, cineva mi-a spus că el nu v-a lăsat afară din casă.
Noi am avut pojar. Sigur că nu a fost altceva.
Ai avut pojar?
Da. Asta e de când am făcut prima noastră carte de amintiri.
Cred că a fost numită marea evadare.
Tata a renunţat la slujbă pentru a sta cu noi acasă până când ne-am simţit mai bine.
aceste flori...
Of, Dumnezeule, mamă. Of, Dumnezeule!
Cât mă bucur că eşti bine!
Unde ai fost?
Întregul oraş a înnebunit făcându-şi griji!
Ai sunat.
Nu, nu sunt mesaje, nu am primit niciunul.
Când vii acasă?
Bine.
Bine, te sun cât pot de repede.
Cât mă bucur că eşti bine. Te iubesc.
Pa.
A fost mama!
E bine! Vine acasă!
E minunat!
E bine. Nemaipomenit.
Pa. Mulţumesc. Pa.
Hei...
Ea e încă aici.
Toată lumea a plecat. E ceva ce ai nevoie?
Slava dimineţii.
Erau favoritele ei?
Mamei tale?
Ştii tu, am observat mai târziu.
Eu doar... Nu m-a lovit.
Acestea înfloresc doar devreme dimineaţa, iar
soarele este sus pe cer acum, şi uite-te la ele.
Atât de deschise, frumoase.
Spiritul ei le influenţează.
Ele îi pot simţi prezenţa aşa cu faceţi şi voi.
Stai puţin, până acum vedeai fantoma tatălui nostru, iar acum... spui că o vezi pe mama?
Avea cancer?
Aşa i-a căzut părul?
Deoarece am văzut o poză înauntru, iar acum arată aşa de diferit.
E încă bolnavă?
- Îi e rău? - Henry...
Nu, iubitule.
Nu îi mai e rău.
Toate durerile sau dus.
Nu, tocmai am vorbit cu mama, e bine.
Da, am găsit asta, acolo unde l-ai lăsat.
A fost o convorbire exact în acelaşi timp
când tu ai spus că ai vorbit la telefon cu mama ta.
Bine. Orice crezi că ai face pentru noi, nu suntem interesaţi.
- Vom merge înauntru, haide! - E aşa cum şi-a dorit ea?
Ea a vrut ca moartea sa să fie un secret?
De aceea aţi îngropat-o aici?
Voi...
Cum ai putut să fii atât de proastă?
Cum ai putut să o aduci aici?
E aici?
Cât timp au locuit singuri?
Ei nu sunt singuri, asta e tot ce pot să-ţi spun!
Tu distrugi totul!
Tu îmi distrugi familia!
Aşadar un telefon al tău şi poliţia şi-a trimis voinicii lor cu lopeţi.
Ţi-am spus să-mi zici adevărul, aşa că pentru
binele tău, te rog nu mă face pe mine mincinoasă.
Ai spus că mama ta era bolnavă.
Ea s-a luptat atât de mult.
A mers de atâtea ori la chimioterapie, şi de aceea şi-a pierdut părul.
Ea a devenit tot mai slabă şi mai fără puteri,
şi toate acele mici lucruri i-au provocat vânătăi.
De ce? Nu e corect!
Deci spiritul pe care l-ai văzut...
Noi ştim că ai vorbit despre mama,
şi noi ştim că nu ar fi decât o problemă de timp până când ai fi realizat asta.
Aşa că aţi pretins că a fost răpită.
Nu eraţi singura care o căuta, aşa că a trebuit să tragem
de timp, până când aveam să ştim ce vom face mai departe.
Ce v-a făcut să vă hotărâţi să-i ascundeţi moartea?
A fost ideea mamei.
Ea ar fi vrut ca noi să fim împreună orice s-ar fi întâmplat.
De când sunteţi pe cont propriu?
Mama a murit toamna trecută.
Noi am vrut ca ea să fie mereu cu noi.
A fost singura modalitate să o ţinem aproape.
Voi împlini peste câteva luni 18 ani, şi aş
putea din punct de vedere legal să obţin custodia.
Cât de multe luni?
Nu înţeleg.
Vecinii au spus că au văzut-o pe mama te plecând la întâlnire.
Am avut o persoană care se îngrijea de noi.
Ea venea noaptea şi îl ajuta pe Henry cu temele şi ne făcea câteva cumpărături.
Şi acum ar trebui să ghicesc, ea doar s-a întâmplat să semene cu mama voastră.
Aşa că vocea pe care am auzit-o venind din
casă, femeia care a vorbit la telefon cu Delia,
Cea care a vorbit cu toţi vecinii, asta... asta e tot de la voi.
Mama m-a învăţat ce să fac la slujba sa.
Mi-a arătat cum să fiu ca ea.
Mama ştia că urma să moară.
Ocupaţia ei era... asigurările de sănătate.
Şi nu e ca şi cum noi am fi furat.
Chiar fac treaba asta.
Şi casa o menţinem curată, ne hrănim, Lisa şi Henry au tot ceea ce le trebuie.
Dar cu tine cum e?
Cât de multe zile ai lipsit de la şcoală?
Mai ai cumva prieteni?
Sunt bine.
Suntem bine.
Şi e greu, dar mama era tare, aşa că şi noi trebuia să fim tari.
Nu eşti bine.
Uită-te puţin în jur.
Chiar nu-ţi dai seama în cât de multe probleme te-ai băgat?
Mamă!
Henry
Henry, stai.
Te-am avertizat să-i laşi în pace.
Nu am putut s-o fac, pentru că tu ai făcut-o.
Uite, nu am ştiut că erai bolnavă, şi îmi pare rău că ai murit,
dar trebuie să mergi mai departe, trebuie să-i laşi în urmă.
Să plec? Să plec unde?
Ai vreo idee despre ceea ce vorbeşti?
Sunt persoane care vor avea grijă de ei.
Cei din ţinut, vreau să spun.
Ai cumva vreo rudă? Sau poate soţul tău?
Nu e nimeni.
Ei bine, ce spui despre prieteni?
Adică, aţi mers până la capăt cu încurcătura pentru a face această planificare.
Nu v-aţi făcut un testament să specificaţi custodia cuiva?
Nu crezi că am încercat?
Cine ar vrea 3 orfani necăjiţi în casele lor?
Sistemul cu greutate poate să plaseze doi fraţi la aceeaşi persoană.
Iată şi persoanele de la asistenţa socială acum.
Eu doar am vrut ca ei să rămână o familie.
Asta nu trebuie să se schimbe.
Nici nu poţi să greşeşti mai mult.
Vreau doar să spun că îmi pare rău.
Nu am putut să-ţi spun, chiar nu am putut.
Nu, e mă simt prost.
Dacă nu m-aş fi apropiat atât de mult, poate voi aţi fi rămas împreună.
Nimic din toate astea nu s-ar fi întâmplat dacă nu te-aş fi plăcut atât de mult.
Chiar aşa e, Ned.
M-ai auzit, nu?
Da. Te-am auzit.
Trebuie să plec.
Pot să te văd mâine?
Chiar aş vrea asta.
Voi copii sunteţi incredibili.
Nu m-aţi lăsat să gătesc, măcar lăsaţi-mă să fac curat.
Avem o listă de priorităţi pentru fiecare.
Ne place să o respectăm.
Uite, eu... eu ştiu că plasarea în îngrijire sună...
înspăimântător, dar nu e aşa.
Nu prea ştiu multe despre asta.
Da, asistenţii sociali par drăguţi.
Lăsaţi-mă pe mine să fac asta.
Să vezi că după atâtea luni cât aţi fost singuri, îmi frânge inima.
Lisa, ar trebui să-l duci pe Henry sus şi să faci
temele cu el pentru asistenţa socială de mâine.
Oh, bine, vin eu sus şi vă ajut copii.
Pare a fi sticat.
Poţi să-l chemi pe domnul Alden să o repare?
Of, nu sunt sigură. Eu, uf--
Poţi să-l suni?
Deoarece dacă ei ne iau mâine de acasă iar uşa dacă
nu e reparată, cineva ar putea să ne spargă casa.
- Oh, da, bine. - Mulţumesc.
Haideţi, e târziu.
Bună, iubitule, poţi să-mi dai un telefon?
Sunt aici cu bieţii...
Copii, sunteţi bine?
Da, suntem bine.
Um, e o siguranţă electrică în pivniţă. Puteţi să o porniţi?
Da. Da, da, dragă, o rezolv.
Haide.
Ai luat biletele?
- Unde mergem? - La întâmplare.
Casierul de la staţia de autobuz tocmai ne-a tăiat creditul.
"Decedat", a spus ea.
Am plecat înainte de a chema securitatea.
E totul în regulă, mai avem bani lichizi.
Cât de mulţi?
Cât de mult timp ne pot ajunge?
Doar mergeţi mai departe.
Unde urmează să mergem, ce urmează să facem?
Nu ştiu. Ne descurcăm noi.
Şi cu casa cum rămâne?
Cum rămâne cu lucrurile mamei şi a tatălui? Cum rămâne cu viaţa noastră de aici?
Nu pricepi? Totul s-a dus.
Noi nu vom mai fi în acea casă.
Iar tu poţi să împachetezi fleacurile tale şi să o
apuci spre cîteva orfelinate sau şcoali de reeducare
- sau oriunde vei vrea. - Bine, opreşte-te.
Mă sperii.
Da, ei bine, ar trebui să fii speriat.
Pentru că, dacă crezi că se va termina la o familie
drăguţă cu Lisa care te va înveli în fiecare seară,
- Nu se va întâmpla asta. - Taci.
Uite...
Am aproape 18 ani, dar voi...
Cine va vrea să vă lua
Ciudaţi care şi-au îngropat propia mamă în grădina proprie.
Acum, sunt speriată şi eu, dar asta e tot ce ne-a spus mama să facem.
Trebuie să rămânem împreună, trebuie să fim uniţi.
Bine.
Trebuie să mergem.
Henry? Henry? Henry!
Unde a plecat?
Henry? Henry?
Îmi pare rău.
Dar nu mai pot să fac asta.
Da, Murph a auzit pe cei de la A.D.A. şi asistenţii sociali vorbind.
Scriptele medicale au confirmat că mama lor a avut cancer,
Nimeni nu vrea să depună plângere, dar uite-te după vecini?
A fost fantoma.
Da, dar ei o pot învinovăţi pe Amy de crimă.
Judecată ca pe un adult.
Ea e aici.
- Poţi să-mi acorzi ceva timp? - Da.
Ei îi separă!
Henry va merge la o casă de adopţie, cât timp Amy şi Lisa vor fi reţinute.
Am ştiut eu!
Asta se va întâmpla cu familiile în care ambii părinţi mor!
Nu le mai poţi controla vieţile, şi ori de câte ori vei
face asta, nu vei face decât să înrăutăţeşti toate astea.
Singur lucru pe care l-ai putea face este doar
să-i ajuţi să înţeleagă ce s-a întâmplat cu ei.
Tu eşti cea care nu înţelege!
Tot continui să spui asta, dar ce ar trebui să înţeleg?
Ce îmi ascunzi şi ar fi trebuit să-mi spui?
Pentru că te temi de ceva, şi şi nu are nimic de a face cu autorităţile.
Sau e vorba de cineva?
E cineva care ar fi vrut să-i ia când ai murit?
Trebuie să vorbesc cu ofiţerul care l-a găsit pe Henry.
Sigur, ce s-a întâmplat?
Această fantomă ascunde mai multe decât moartea sa.
Bine.
Continuă să spună că ştia ce va urma, copii vor fi separaţi.
De fapt, autorităţile preferă să fie fraţii împreună.
De unde ar fi putut să obţină ea informaţii?
Ei bine, asta mă mir şi eu, dar apoi m-a
făcut să mă gândesc, dacă ea a avut pe cineva?
Fraţi care sunt daţi în adopţie sau sunt
adoptaţi, cineva pe care copii să nu-l cunoască?
Vorbiţi despre sciptele cu familiile ce fac asta. Sunt închise.
Haide. Nu pentru tine.
Te rog.
Acel băieţel a avut totul de pierdut când a venit la tine şi ţi-a cerut ajutorul.
Deja a pierdut mult prea mult.
Bună, eşti cumva Tracy Edmondson?
Da.
Numele meu este Melinda Gordon.
O cunosc pe sora ta Karen.
Sora mea?
Sunt atât de multe întrebări. Eu...
Nu sunt sigură că vreau să cunosc răspunsurile.
Ea a avut 3 copii.
Şi tatăl lor a murit. Ei nu mai au pe nimeni.
Nu ai ştiut asta?
Nu eşti una din persoanele la care a apelat să aibă grijă de ei.
Probabil şi-a imaginat că voi spune nu.
Deaorece nu ai luat-o pe ea când părinţii tăi au murit?
Ştiu despre accident.
Ştiu că aveaţi 19 ani când s-a întâmplat să-i pierdeţi.
Erai suficient de în vârstă ca să poţi obţine custodia.
Stăteam în sala de judecată când judecătorul
a întrebat-o încă şi încă o dată dacă mă vrea.
A plâns în fiecare noapte până a ajuns la epuizare.
Iar ei erau şi părinţii mei.
Abia puteam să am grijă de mine.
Cum aş fi putut să o susţin şi să-i alin inima frântă?
Nu cred că cineva se aştepta să faci asta.
Poate cu excepţia ta.
Ei bine, acum e prea târziu. A murit.
Ce ar fi dacă, totuşi nu e prea târziu să-i cunoşti copii.
Ei chiar sunt...
Sunt întradevăr independenţi şi iubitori.
Iar ei au nevoie ca dumneata să fii familia lor.
Din punct de vedere legal, e singurul mod în care ei ar putea să stea împreună.
Ea e un străin pentru ei.
Nu aparţin familiei lor.
Dacă Karen ar fi aici, ea ţi-ar spune că nu aparţin familiei lor.
Eu am renunţat la acel drept.
Ascult-o. Are dreptate.
Aşa că...
Nu pot. Eu nu...
Meriţi o a doua şansă?
Tocmai ai făcut-o.
Ce ai de gând să faci?
Oh, aştept să-l iau pe Ned.
El vrea să o ajute pe mătuşa Lisei să mute toate lucrurile lor.
Sunteţi bine?
Vreau să spun, cumva şi-a cerut scuze pentru că a plecat?
Nu, de fapt, eu i-am cerut scuze.
Da, el a avut dreptate.
Era foarte greu pentru mine să mă gândesc că el...
are o întâlnire.
De aceea te uiţi aşa?
Deoarece nu poţi trăi cu ideea că Ned are o prietenă?
Nu, eu am încercat să le dau puţină intimitate.
Asta-s eu... lăsându-i în pace.
Aşa că, ce anume fac acum? Se sărută?
Uh, nu, ea doar l-a lovit.
Oh, mulţumesc Doamne.
Dar a fost totul plin de o tensiune sexuală.
Ned, haide, să mergem!
Am întârziat la antrenamente!
Ce? Noi chiar aşa!
Nu ştiu ce să zic, Melinda.
Eu cred că ei vor doar să fie lăsaţi singuri.
Poate că da, poate că nu.
Îmi amintesc când tata a venit şi te-a ridicat, iar tu aveai gumă pe braţe.
Da, dar am câştigat concursul.
- Da. - Bine, acum mama.
Îmi aduc aminte că mama l-a luat pe Henry la servici într-o zi.
Îmi place asta.
Iar tu i-ai dat calculatorului ei un mare pahar de suc de grefe.
Vă rog nu vă opriţi din cauza mea.
Oh, nu.
E doar o treabă de familie pe care o facem, fiecare dintre noi.
Spune-i lui Tracy că e familia ei.
Spunei că ea şi-ar putea să-şi amintească unele lucruri pe care ei ar vrea să le audă.
Amy, uh...
Mama voastră vrea să o lăsaţi şi pe mătuşa voastră să se joace cu voi.
Stai puţin, mama e aici?
Unde e?
Îmi amintesc...
Îmi amintesc că am inventat un joc cu mama voastră.
L-am numit "îmi amintesc".
Iubito, ascultă.
Deoarece după ce părinţii noştri au murit,
să-şi amintească câte un lucru despre fiecare dintre ei în fiecare seară
înainte de a merge la culcare, şi astfel, ei vor fi în permanenţă cu ea.
Chiar dacă eu nu aş fi.
Tu ai inventat jocul?
Spune-le să-şi asculte mătuşa, deoarece ea ştie poveşti despre
Când noi am dormit în cort pe insula Copper(de cupru) cu mama şi tata.
Tracy...
Poţi să le spui povestea cu dormitul în cort pe insula Copper?
Oh, haide, mătuşă Tracy! Cum a fost?
Deoarece mama întotdeauna ura dormitul în cort.
Ei bine, cum crezi că ea a învăţat să urască asta?
Îmi amintesc de mama voastră, o frânghie care se leagănă,
şi un pat uriaş de iederă otrăvitoare, în care
ea a căzut, deoarece...
Ce e asta?
E atât de frumos.
E timpul, nu-i aşa?
Numai tu poţi şti asta.
E loc aici, mătuşă Tracy.
haide, Tracy. Stai jos.
Da, mai spune-ne.
"Marvasmar" a avut plăcerea de a vă prezenta
Ghost Whisperer Sezonul 3 Episodul 13
"Acasă, dar nu singur"
Sincronizare : blondul , blondulhd@yahoo.com .